VÆRELSER FRI
Mor! Åh, Gud! Mor!
Blod! Blod!
Foreligger der nogen psykiatriske erklæringer?
Ja, dommer.
På grundlag af rapporten vurderes Norman Bates mentalt sund
og løslades... - Hvad med ofrene?
Kan De restituere dem?
Sæt Dem venligst ned.
Det er statsadvokatens sag.
Jeg er Lila Loomis.
Jeg har en liste med 743 underskrifter imod løsladelsen,
inklusive de syv ofres familier. Giver det mig ikke ret til at tale?
Har statsadvokaten informeret mrs. Loomis om hendes rettigheder? - Ja.
Ja, anmodningen har ikke indvirkning på processen.
Har De forklaret, at denne høring handler om ret, ikke om følelser.
De skal sætte Dem ned, ellers må vagten føre Dem ud.
Har De spørgsmål, kan De stille dem til statsadvokaten efter høringen.
Hvorfor?
Det lader til, at vores retssystem beskytter forbryderne og ikke ofrene.
Tillykke, Norman.
Var det alt? - Det var alt. Lad os gå.
Det er som jeg sagde. De sætter ham på fri fod.
Tilfreds? Nu slipper De den morder løs blandt uskyldige mennesker!
Norman var ikke dømt for mord. Han blev frikendt, men var mentalt syg.
Nu er han rask. - Det er hokuspokus!
Hvis han myrder igen, så har De ansvaret for det.
Tilhører mr. Toomey fra motellet.
Skal jeg finde ham? - Nej, jeg venter.
Hvad er der?
Jeg så nogen.
Hvor? - I det vindue.
Der har ikke boet nogen i årevis.
Jeg er sikkert bare nervøs.
Det er forståeligt i den her situation.
Tja, det var det.
Du behøver ikke bo her. Jeg finder et værelse i byen.
Nej, jeg vil gerne blive her.
Bare du er klar over,
at minderne oftere vil komme tilbage her.
Men nu ved du jo hvordan du skal klare det. - Ja.
Glem ikke at gå på arbejde klokken 12. - Nej.
Selvfølgelig.
Hvad er der?
Ikke noget!
Jeg havde håbet at en socialarbejder kunne kigge forbi nu og da.
Men jeg har jo dig? - Naturligvis!
Telefonen er tilsluttet. Er der problemer, så brug den. - Okay.
Tak for alt, doktor!
"Kommer senere. Lav selv aftensmad. M."
Mor?
Hvad har du kommet i min te?
Vent bare!
Jeg skal vise dig, hvad der sker med slemme drenge,
der forgifter deres mor!
Jeg slår dig ihjel!
Hvad skulle det være?
Jeg er Norman Bates, den nye køkkenhjælp.
Dr. Raymond fortalte om Dem.
Jeg synes det er kristent at tilgive og glemme, ikke? - Jo!
Enig! Myrna, det er Norman Bates.
Det er Myrna.
De skal møde mr. Statler. Han er ude bagved.
Ralph, det er Norman Bates.
Ralph, det er din nye medhjælp. - Hej!
Giv ham et forklæde.
Vi må tale om det! - Skynd dig!
Du bliver ikke betalt for at tale i telefon! - Jeg ringer tilbage.
Her bliver snart fyldt! Han er helt fin, når han ikke har så travlt.
Vil du prøve at servere?
Det er Norman. Han skal arbejde her.
Problemer med kæresten. Et hjerte af guld, men ikke så kvik.
Lad os finde et forklæde!
Værsgo!
Hvad har du nu ødelagt?
Det var ikke hendes skyld. Det var mig.
Lad hende samle op. Dg De kommer herud, før De ødelægger mere.
Tak.
Kom her!
Stil dem under varmen og læs bestillingerne højt!
På hjulet!
To farsbrød, en gang kartoffelmos med sovs.
Dg en bagt kartoffel!
Gør det bare, jeg er ligeglad!
Nej! Scott?
Sådan var det ikke ment. Hør efter! Hallo?
Idiot!
Er alt i orden? - Selvfølgelig.
Hvor skal du hen? - Til byen! - Men det er den forkerte retning.
Skal jeg ringe efter en taxa? - Hvorfor?
Så du kommer godt hjem.
Jeg har ikke noget hjem. - Intet hjem?
Jeg har boet hos min kæreste i over et år og pludselig gør han det slut.
Jeg ringede og spurgte hvorfor. Han sagde bare,
at jeg ikke skulle komme igen.
Hvad gør du så?
Jeg spørger en ven, om jeg må overnatte der.
Dg dine forældre?
De bor i Portland og er ligeglade med mig.
Jeg ejer et motel ikke så langt herfra.
Du kan sove på et af værelserne, hvis du vil.
U.B., selvfølgelig. - Hvad?
Uden betaling.
Aha! Det er pænt af dig, men jeg vil ikke trænge mig på.
Du er ikke påtrængende.
Arbejdskolleger må hjælpe hinanden, ikke?
Derfor dækkede du over mig i dag, da jeg smadrede tallerkenen? - Ja.
Du ville få mere ballade end jeg.
Jeg har været der i 4 dage og smadret 12 tallerkener allerede.
Må jeg virkelig overnatte hos dig? - Absolut!
Lad os gå før det regner.
Vi er der næsten.
Blev du meget våd? - Nej, det går.
Ejer du alt det? - Ja.
Det er ikke så meget, men det skal sættes i stand.
Du får en nøgle til værelset.
Mr. Toomey?
Vent her, mens jeg tjekker værelset.
Så der er rent sengetøj.
Prøver du at stjæle noget?
Vær ikke bange, jeg er forretningsfører her.
Vil du have et værelse?
Norman gør et klar til mig.
Er du her med Bates?
Du må være Norman Bates!
Jeg er Warren Toomey. - Mary,
gå bare op til huset, døren er åben.
Er der noget galt med værelset? - Nej, bare gå op og vent på mig.
Det gør ikke noget... Bare gør som jeg siger, ikke?
Hun er sød. Hvor har du fundet hende? - Hvad er det her?
Jeg vil mene, det er stoffer.
Dg på de optagede værelser? Sker der også den slags?
Tja, mand, den by her.
Hvis ikke forældrene, så børnene.
Et par lå og kneppede i kælderen i sidste uge. Smed dem straks ud.
Utroligt, ikke? - Hvad er det for en slags motel?
Et af dem med omsætning.
Folk kommer for at feste. Bliver et par timer og går igen.
Hvad mere kan vi forlange herude... - Du er fyret.
Det kan du ikke. Hospitalet ansatte mig.
Staten har ikke længere krav på mig eller min ejendom.
I morgen er du væk.
Prøv bare at smide mig ud, du tosse?
Det behøver jeg ikke.
Jeg går til politiet. De er bestemt interesserede.
Særligt i stofferne.
I morgen, mr. Toomey! Dg lej ikke flere værelser ud.
I det mindste har mine kunder det sjovt.
Hvad får dine kunder Bates?
De bliver myrdet personligt af dig, din tosse!
Hvad var det for et råberi?
Forretningsføreren og jeg var oppe og skændes.
Men ikke på grund af mig, vel?
Nej. Hvorfor sidder du i mørket?
Tænkte på Scott. Var jeg ikke faret op, havde vi nok fundet en løsning.
Måske. Jeg ved det ikke.
Er det bedre?
Skal jeg ringe og tale med ham?
Selvfølgelig!
Hej, Scott.
Er alt i orden?
Jeg mente det ikke sådan. Er du stadig sur på mig?
Ja, jeg har det godt.
Jeg er på et motel.
Jeg blev ikke våd, jeg kom før det begyndte at regne.
Jeg kan klare mig selv.
Nej, selvfølgelig ikke!
Okay!
Jeg må slutte.
Hvordan gik det?
Slemt! Jeg fandt ud af, hvorfor han ikke vil have mig hjem. - Hvorfor?
Han har en ny, der er flyttet ind allerede.
Det var trist.
Nå ja! Tænk hvis jeg havde giftet mig og så opdaget, hvordan han er.
Han spurgte mig, du ved. - Ja, klart.
Har du spist?
Nej. - Så lad os spise sammen.
Det er bare sandwiches og mælk.
Men du må gerne få noget. - Nej, jeg... - For min skyld!
En tom mave gør ikke tingene bedre.
Godt.
Men det er din! - Nej, spis, jeg laver en anden.
Har du en kniv?
Nej...desværre.
Jeg er lige flyttet tilbage og har været mange år væk.
Jeg glemte at tage bestik med.
Mærkeligt.
Normalt efterlader folk i det mindste en gammel smørekniv.
Åh, værsgo!
Er der noget galt, Norman?
Vil du ikke spise noget?
Nej, jeg har pludselig tabt appetitten. Men spis du bare.
Velbekomme!
Jeg er pludselig heller ikke sulten længere.
Vil du have noget andet?
Der er småkager til dessert. - Nej, tak. Må jeg ringe igen?
Selvfølgelig.
Hvem vil du ringe til? - En veninde i byen.
Måske kan jeg sove hos hende.
Jeg troede, du ville blive her. Ovenpå er der et værelse frit,
og du er meget velkommen. - Jeg tror ikke det er nogen god ide.
Hvorfor?
Jeg vil ikke såre dig,
men Myrna fortalte om dig i dag, selvom mrs. Spool bad hende tie.
Hun sagde, du var spærret inde.
Fortalte hun hvorfor?
Så fortæller jeg det.
Da jeg var 12, blev min mor sindssyg.
Dg så kom jeg gift i hendes te.
Jeg er i orden igen. - Sikker?
Sikker! Ellers havde de ikke givet mig jobbet i kantinen.
Måske skal man være tosset for at arbejde der.
Mand!
Undskyld, jeg vil ikke...
Hvad hvis jeg siger, at jeg har brug for, at du bliver?
Hvorfor har du brug for mig?
Fordi det er første gang jeg sover i huset i mange år.
Mange af mine problemer havde med huset at gøre.
Jeg er præcis ligeså bange som dig, bare af andre årsager.
Det er jeg ked af, men... - Jeg beder!
Er det så slemt?
Nej! Ikke det. Det derovre!
Hvad er der med det her? - Det var min mors.
Men hun er død, ikke? - Jo.
Havde du problemerne der?
Ja, blandt andet.
Men du overvinder det kun ved at konfrontere dig med det.
Se! Ingen spøgelser.
Nej.
Jeg kunne sove her. - Nej! - Hvorfor ikke?
Det vil jeg helst ikke have.
Hvad skete her, som gør dig bange?
Jeg viser dig det andet værelse.
Her er også meget hyggeligt. Jeg vil...
Badeværelset?
Lige derovre.
Nå jeg...
Så er det vist tid...
til at gå i seng.
Godnat, Mary.
Det var på tide! - Undskyld!
Jeg så dig ikke i morges. - Jeg stod tidligt op
og tog til byen til veninden, som jeg fortalte dig om.
Dg ved du hvad? - Hvad?
Vi flytter sammen.
Du er mere end velkommen til at blive hos mig.
Tak, men jeg vil hellere bo i byen. - Ja, så...
Men jeg bor tættere på arbejdet.
Jeg tror ikke, det er nogen god ide.
Hvis du skulle ændre mening... - Tøs, du havde kun fri i formiddags!
Til arbejdet! - Er han ikke sød?
Skær salaten i små stykker.
Nå, Ralph,
hvordan er din nye hjælper?
Hej, Warren. Alletiders, tak!
Jeg håber, han er bedre til at vaske op end til at drive motel.
Hallo, bliver man betjent her eller hvad? Hej, søde!
Kom her!
Hvad vil De have?
Jeg vil gerne have noget af det som Norman fik i nat.
Undskyld? - Du har forstået, skat.
Her er spisekortet. Jeg er straks tilbage.
Hvad skete der mellem jer i aftes? - Jeg fyrede ham.
Skønt, jeg skal servere for ham.
Hvad sagde han? - Ikke noget pænt. Han lugter, som om han har drukket.
Skal jeg nu også tage mig af dine borde?
Tro endelig ikke, at gæsterne kan være ækle!
Arbejder De stadig her? - Ja.
Kan jeg så få mine bestillinger?
"Tag ikke den lille so med hjem en gang til! Kærligst Mor!"
Hvordan var det? - Hvordan var hvad?
At kneppe med en sindssyg!
Kunne De flytte Deres fod?
Næste!
To kalkunsandwiches og en burger uden mayonnaise.
Jeg henter tomaterne, mr. Statler.
Du var da alene med ham i huset i nat!
Du har en sær smag, skat.
Fordi to mennesker sover under et tag, betyder det ikke, at de har sex.
Det er nyt. Eller er du en af dem, der ikke taler om sådan noget?
Vil du virkelig vide, hvordan han er? - Ja.
Bedre end dig, fede!
Hold op, Toomey! - Norman!
Taler du til mig, tosse?
Kom så! Kom!
Hvad nu?
Ja, sådan. Tag den så, psykopat!
Kom så, tag den!
Er du bange?
Eller overfalder du kun kvinder? Kom så!
Vis hvem du er!
Kom nu, tosse.
Se engang!
Han er ikke bare skør, men også en skide bangebuks.
Hvad er problemet?
Problemet er den tosse du har ansat!
Det er sidste gang, jeg spiser her.
Du sveder.
Vil du have et glas vand?
Nej. - Hvad gjorde De?
Mr. Toomey...
Jeg taler ikke til dig, tøs. Dg?
Han generede Mary og så den seddel...
Hvilken seddel? - Den hænger stadig på hjulet.
Der er ikke noget.
De er træt. Hold fri i eftermiddag.
Jamen, den var lige der!
Ja, sikkert.
Gør ikke nar af mig,
når jeg siger, at der hang en seddel på det hjul fra min døde...mor.
Okay allesammen, tilbage til arbejdet.
Gælder tilbuddet med værelset stadig?
Selvfølgelig! - Fint!
Hvad er der sket?
Du ved, hende veninden jeg fortalte dig om.
Hendes ven sover der næsten hver nat.
Ved du, hvordan det er
at sove i et værelse med et par, der elsker lige ved siden af? - Højt?
Det kan man godt sige.
Jeg synes, du var god i dag. - Hvorfor?
Sådan som du klarede Toomey. Jeg havde slået ham ihjel. Du var cool.
Jeg dræber ikke folk mere.
Hvad er det? - Hjemmelavet karamel. Min bedstemor har sendt det.
Tak.
Den seddel, hvem skrev den?
Det var bare en dårlig joke.
Ja, sikkert.
Lad mig tage det. - Nej, jeg klarer det.
Har du spist?
Ja, og jeg er træt. Jeg går i seng, når jeg har taget et bad.
Hvis det er i orden med dig. - Selvfølgelig!.
Vågn op! Hallo, skøre skid! Hej!
Tosse! Hallo, psykopat!
Jeg ville bare sige, at jeg flytter nu.
Hvad?
Hvem er det?
Min mor er død.
Mr. Toomey,
hvis det er Dem, så er De mere syg end jeg nogensinde var.
Røvhul.
Bill!
Hej, Bill.
Jeg havde ikke ventet dig før i morgen.
Hej, Norman! Mr. Statler ringede. Han sagde du har kvittet jobbet.
Jeg tror, jeg kan tjene mere på motellet. Når det er sat i stand.
Hvad synes Toomey om din plan?
Ham har jeg fyret.
Han havde lavet motellet om
til et slags bordel.
Ja så!
Der er sket mange forandringer, på den uge du har været tilbage. - Ja!
Flere opringninger eller sedler? - Nej!
Hvem er det? - Hvor? - I det øverste vindue!
På loftet? - Det ligner en kvinde.
Det var nok Mary. - Hvem er Mary?
Mary arbejder også i kantinen.
Hun bor her.
Det er ikke, som du tror. Vi er bare venner.
Dav, Mary!
Du ser godt ud. Det er dr. Raymond. Han var min psykiater.
Hej. - Dav.
Hvad siger du? - Til hvad?
Til det Norman gør. Har han fortalt om sine planer for stedet? - Delvis.
Jeg skal på arbejde. - Kan jeg give et lift?
Gå bare!
Vi ses i aften.
Hvad kan jeg gøre for Dem, doktor?
Tak.
Kender De sagen "Norman Bates"? - Indgående.
Jeg var stedfortræder her, da sherif Chambers arresterede ham.
Læste alle akter da han blev løsladt.
Klæder han sig som sin mor igen?
Nej, slet ikke.
Selvom han siger at en, der påstår at være hans mor,
skriver sedler og ringer.
Hvad skal jeg gøre ved det?
Aflytte hans telefon. - Det går ikke.
Dette er Fairville, Californien, ikke Washington D.C.
Men jeg holder øje og opdager måske, hvem det kan være.
Ellers noget? - Hold øje med Norman. - Det gør jeg.
Fint, sherif. Her er mit kort,
hvis De skulle få brug for mig. Dg lige en ting til! - Hvad?
Der bor en pige hos ham. En Mary Samuels.
Hun arbejder i restauranten. - Jeg tjekker hende. - Tak.
Ingen årsag!
"Smid tøsen ud, eller jeg slår hende ihjel. Mor"
Hore!
Tror du, her er sikkert? Det plejer her at være.
Kom så!
Jeg vil ikke have mere.
Hvad var det? - Hvad?
Den lyd ved siden af. - Du er bare skæv.
Nej, jeg er ej.
Gud! - Hvad er det?
Vi må væk!
Skynd dig!
Pas på! Bag dig!
Mary! Heroppe!
Hvad laver du heroppe?
Jeg blev låst inde.
Hvordan, der er ingen nøgle.
Nogen har åbnet, mens jeg sov.
Hvem?
Den der spiller min mor. - Hvad taler du om?
Jeg så hende i vinduet. Dg se værelset!
Der er ryddet op. Dg der var en ny seddel.
Jeg ser om de gik ad bagtrappen.
Norman? - Hvad? - Der er ingen seddel.
Hvad mener du?
Sådan var det ikke før.
Her var gjort helt i orden.
Sådan var her ikke.
Sedlen...
Tøjet...
Hvem er det?
Norman, luk hellere op.
Ja.
Fortæl dem ikke om soveværelset.
Dav, Norman. Jeg er sherif Hunt. Goddag.
Deputy Pool.
Må vi komme ind? - Ja...ja.
Det er... - Det ved jeg. Mary Samuels.
Hvad kan vi gøre for Dem? Er der problemer?
Ja, der er.
Hvad?
Det sædvanlige.
Der sidder en pige i min vogn, som ikke tør komme herind. - Hvorfor?
Hun siger, at hendes ven blev myrdet i Deres kælder.
Af en høj kvinde klædt i sort.
Sådan så Deres mor ud, ikke, Norman?
Hvad lavede de overhovedet i kælderen?
Hvad unge laver nu om dage: Ryger hash og roder rundt.
Ved De noget om det, Norman?
Nej.
Har De noget imod, at vi kigger i kælderen?
Nej.
Ser pænt ud.
Ja, ikke.
Har De ryddet op hernede? - Nej.
Det er første gang jeg er hernede, efter jeg er kommet hjem.
Hvem gjorde det så? - Jeg.
For nogle dage siden. - Norman!
Jeg hader snavsede huse.
Hvorfor er den åben? - Aner det ikke.
Sæt hellere en lås på, før nogen udplyndrer Dem.
De ved vel hvorfor Norman ikke kommer hernede? - Nej.
Han opbevarede morens lig her.
Stjal det fra graven.
Talte til sig selv med hendes stemme og svarede med sin egen.
Hvad mener De om det? - Forfærdeligt! - Det var det også.
Jeg spørger Dem en gang til:
Ryddede De virkelig op hernede?
Ja.
Godt.
Mike! - Ja. - Vi går!
Er De sikker på,
at De ikke har hørt noget?
Nej, men... - Vi var ude at gå sammen hele eftermiddagen.
Farvel. Rart, at se Dem igen, Norman.
Hvorfor gjorde du det? - Hvad? - Løj. Vi var da
ikke sammen i eftermiddags. - Han ville arrestere dig.
Det begynder igen.
Sherif Hunt? - Ja?
Jeg er Lila Loomis. Tidligere hed jeg Lila Crane.
Ja, rigtigt.
Pudsigt, jeg tænkte netop på Dem og Sam. Hvordan har han det?
Min mand er død.
Det er jeg ked af at høre.
Hvad fører Dem til Fairville efter så mange år? - Norman Bates.
Hvor er han?
På sit motel, går jeg ud fra.
Hvorfor har De ikke arresteret ham? - For hvad?
For mord. Hele byen taler om, hvad han gjorde ved den dreng.
Jeg kan ikke arrestere uden beviser. Dg han har et alibi.
Hvilket alibi? - Der bor en pige hos ham.
Hun siger, de var sammen, da mordet skete.
Hvis der er sket et mord. - .Hvad mener De med det?
Jeg er ikke sikker på, at nogen er blevet myrdet.
Der er ikke noget lig.
Lad os se, om ikke drengen kommer hjem i aften.
Har De gennemsøgt mosen? - Hvad?
Mosen, hvor han gemte sine ofre sidste gang.
Har De ledt der? - Nej.
Så skulle De komme igang, før der sker flere mord.
Med mindre De vil have det på Deres samvittighed.
Hvad er hendes problem? - Aner det ikke.
Men hvis Norman Bates er skør, er han i hvert fald ikke den eneste.
Er du sikker på du er i orden? - Ja.
Du har brug for en irish coffee. Er der cognac i huset?
Aner det ikke.
Min mor tillader ingen alkohol.
Mr. Toomey drak da. Efterlod han ikke en flaske på kontoret?
Ved det ikke, jeg så ikke efter. - Jeg er straks tilbage. Bliv her!
Hvorfor løj du overfor sheriffen?
Mor! Hvad laver du her? Tag væk, før du ødelægger alt.
Hvorfor gav du Bates et alibi?
Det gjorde jeg ikke! - Lyv ikke! Jeg har talt med sheriffen.
Hvorfor?
Norman kan ikke have dræbt ham.
Hvorfor ikke?
Han så mig i vinduet som planlagt og gik ind på hendes værelse.
Så ledte han efter hende og jeg låste ham inde.
Han var fanget i timer, mens jeg bar alt ned ad bagtrappen.
Han kan ikke have gjort det.
Dg hvad så? Vi vil jo have
at han bliver spærret inde igen.
Han er uskyldig.
Uskyldig? Han slog din tante ihjel.
For slet ikke at tale om de 6 andre. - Det er 22 år siden!
Mennesker forandrer sig ikke.
Han må være sluppet ud.
Mor, jeg tog fejl. Han borede ikke det hul i væggen.
Selvfølgelig gjorde han det. - Mor, hør på mig.
Jeg tror, der er en anden i huset.
Vær ikke dum! Det er Bates´ gamle numre. - Det kan ikke være Norman.
Han er ikke sådan længere.
Hvis du kendte ham...
Han forsøger virkelig at gøre alt for at bevare forstanden
og det er ikke retfærdigt, det vi gør imod ham.
Du er ligeså skør som ham.
Vi ses. Norman har brug for mig.
Har Norman brug for dig? Den psykopat har brug for dig?
Kør til hotellet, vi tales ved.
Han slår dig ihjel! Bare vent! Præcis som alle de andre!
Gud, hvad er der sket? - Jeg ved det ikke.
Hvor kommer den fra?
Da jeg myrdede drengen i kælderen,
brugte jeg den til at tørre op med
og jeg skyllede den ud. - Du myrdede ikke nogen!
Du var spærret inde på loftet. - Der var ikke låst, sagde du selv.
Du har ikke myrdet nogen. - Hvordan forklarer du det så?
Nå?
Det kan jeg ikke.
Gjorde du rent i kælderen?
Nej.
Nogen gjorde det. Med det håndklæde,
efter de havde myrdet drengen.
Det kan ikke være dig. - Hvorfor er du sikker? Det er jeg ikke selv.
Jeg plejede at få blackout... - Du kunne ikke...
Du har det ikke i dig mere.
Gå ned og lav os en drink. Så gør jeg rent.
Ja?
Vandet koger.
Hvad sker der? - Deroppe! Nogen kiggede på mig!
Der er ingen. - Nogen kiggede gennem hullet og er stadig i huset.
Hvor har du den fra? - Jeg havde den i tasken. Min mor gav mig den...
Kom så!
Du kigger nede, jeg tjekker her.
Skal vi ikke blive sammen? - Bare rolig, jeg har den her.
På grund af mig, ikke?
Pjat!
Skynd dig, de slipper væk!
Mrs. Lila Loomis, værelse 15, tak.
Hun er ikke kommet tilbage?
Der er ikke nogen besked.
Okay, mor! Hvor er du?
Hvad er der?
Det er min mor!
Hun er dernede.
Så du hende?
Hørte du hende helt sikkert?
Kom! - Nej!
Hun myrder dig. Jeg ved det.
Norman, din mor er død.
Du slog hende ihjel, det har du selv sagt.
Jeg tog fejl. Hun overlevede.
Dg nu er hun dernede og venter på dig.
Det kan ikke være din mor. - Ikke?
Det må være en anden.
En der vil drive dig til vanvid igen. - Virkelig? - Ja.
Lad os gå ned og... - Nej!
Det er for farligt.
Lad os vente til i morgen. - Hvad gør vi imens? - Jeg beskytter dig.
Det skal nok gå. Jeg klarer mig fint her.
Her var altid sikkert...om natten.
Norman... - Nej!
Fint, så bliver vi her i nat.
Du kan bruge soveposen.
Hvad laver du, Norman?
Læg den kniv væk. Der kommer ingen. - Ikke? - Nej!
Okay.
Mary!
Ja?
Jeg er begyndt at blive sær igen, ikke?
Slet ikke!
Lyv ikke for mig! Ikke dig!
Jo, du er blevet lidt sær igen.
Lad dem ikke...
tage mig tilbage på anstalten,
vel?
Bare rolig, det gør jeg ikke.
Du dufter godt. - Gør jeg? - Ja.
Af hvad?
Du dufter som ristet ostesandwich. - Hvad?
Min mor plejede at give mig det, når jeg lå i sengen med feber.
Hun plejede at gøre mange gode ting før hun...før hun blev...
Bare husk de gode ting hun gjorde for dig.
Jeg kan ikke. De er der ikke mere. - Selvfølgelig er de det.
Nej, lægerne tog dem væk.
Sammen med alt andet.
Undtagen...
Undtagen de sandwiches.
Bare sov, Norman.
God morgen, doktor. - God morgen, Norman.
Jeg ringede til kontoret og de sagde du var på vej. - Hvor er Mary?
Hun er i byen. - Aha.
Hvorfor? - Jeg ved det ikke. Det sagde hun ikke.
Te? - Kaffe, hvis du har.
Ja.
Norman, husker du Lila Loomis?
Ja.
Hun er i byen.
Er hun det.
Hun er Marys mor.
Mary er taget til byen for at møde hende.
Ved du hvad det betyder, Norman? - Hvad?
Det er dem, der skriver sedler og ringer.
Hvorfor skulle de gøre det? - Fordi de hader dig.
Mary hader ikke mig! - Kom lige, Norman!
Du ved, hvad Lila Loomis mener om dig.
Hun vil have dig tilbage til anstalten.
Derfor sker alt det her med dig.
De vil bringe dig ud af balance og underminere din realitetssans.
Det kan de ikke! - Godt. Rart, at høre dig sige det.
Men...
...det er ikke dem alligevel. - Ikke? Hvem så?
Min mor.
Hun er ikke...
...død.
Hvordan ved du det?
Jeg så hende i vinduet.
Du så hende også.
Det var Mary Loomis eller Lila forklædt som din mor.
Dg opringningerne? - Mary Loomis.
Men hun var hos mig, da telefonen ringede. - Så var det hendes mor.
Min mor talte til mig nedenunder.
Husker du, vi talte om din mor?
Når du accepterer, at du har myrdet hende,
har mindet ikke magt over dig mere.
Værelse 15, tak.
Stop med at ringe til Norman!
Hvad laver du her? - Stop med at ringe til Norman!
Jeg har ikke ringet. - Lyv ikke, du ringede i morges!
For Guds skyld, dæmp dig.
Dg hvad så hvis jeg ringede?
Han bliver skør. Jeg hører det på hans stemme. Ingen kan ændre ved det.
Du kunne undlade at kaste blodige klude i toilettet
og kigge gennem huller i væggen. Det ville hjælpe! - Hvad taler du om?
Du var i huset i går aftes!
Det var jeg ikke! Jeg tog direkte
tilbage! - Du lyver! - Nej!
Du var her ikke, da jeg ringede!
Jeg var sikkert hernede.
Stop med at lyve!
Hvad skete der i huset sidste nat? - Farvel, mor!
Han er lige på nippet, ikke? Hør her!
Bare forklæd dig som hans mor én gang til.
Jeg tilkalder politiet og lægen.
Så må de reagere på vores klage. - Jeg har underskrevet dine klager,
jeg har gjort alt, hvad du bad om i årevis.
Jeg vil ikke skade Norman mere.
Så gør det for din fars skyld!
Jeg lever ikke for de døde. Hverken for din søster, min far eller dig.
Nu går jeg. - Øjeblik!
Slip mig!
Hør her, unge dame. Du fortsætter eller jeg...
Nej! Tving mig ikke! - Det kan du ikke gøre!
Hvis du nærmer dig huset, vil du fortryde det.
Hvorfor så hurtigt?
Sheriffen var bekymret og mente vi kunne omgå loven lidt.
Vi burde faktisk have en tilladelse.
Jeg har den! - Det må vi ikke.
Sheriffen bad os og vi gør det. - Godt. - Forstået?
Tror du på mig nu?
Ja, hun er død.
Dg hun bliver heller ikke levende igen, vel?
Levende?
Nej.
Skal vi gå?
Heromme!
Jeg spiser frokost. Vil du have noget? - Nej
Hvor var du? - På kirkegården.
Doktor Raymond fik dem til at åbne min mors kiste.
For at bevise at det ikke er hende, der piner mig.
Med mindre...
...hun er et spøgelse. - Nej.
Nej, han siger...
Han siger, det er dig og din mor.
Han siger dit efternavn er Loomis.
Er det sandt, Mary?
Hvem mon det er? - Jeg ved det ikke.
Virkelig ikke?
Goddag, mrs. Loomis, hvordan går det...
Jeg...
Undskyld, mor.
Jeg ville ikke fornærme dig.
Norman, hold op! Det er ikke din mor.
Hallo? Hallo, Lila?
Lila, er det dig?
Der er ingen.
Hallo?
Ja, mor, undskyld, vi blev afbrudt.
Norman, der er ingen! Ja, mor.
Hallo? - Hallo, Norman.
Her er din mor. - Det lyder ikke sådan. - Jo, læg på nu!
Læg på!
Godt.
Gør det!
Læg på!
Jeg var bange.
For hvad?
For at du og din mor stod bag alt.
Da doktoren viste mig mrs. Bates lig, vidste jeg, at hun virkelig er død.
Men nu ved jeg, at det er en helt anden. - Hvem?
Min rigtige mor.
Hvem er din rigtige mor?
Jeg ved det ikke. Hun vil ikke sige det. - Mrs. Bates
var din rigtige mor og hun er død.
Hvem var det i telefonen?
Min mor.
Dr. Raymond havde ret.
Lila og jeg prøvede at gøre dig syg igen.
Så stoppede jeg, men hun ringer stadig.
Hvorfor stoppede du?
Det er ikke retfærdigt, det vi gjorde ved dig.
Var det den eneste grund? - Hvad mener du?
Det ved du godt.
Sheriffen vil have, at De kommer over til mosen.
Okay. Bring snoren i orden!
Vi sender straks en dykker over.
Vær klar allesammen!
Hej, Norman. - Hej, sherif.
Hvad sker her? - Har De set den før?
Nej. Har De fundet den i mosen? - Ja.
Hvad med det her?
Det tilhører mr. Toomey. - Hvem?
Normans forretningsfører.
Har De set ham igen? - Nej.
Jeg sagde, han skulle gå og han forsvandt.
Er De sikker? - Ja.
Det var alt, De kan gå.
Kun Dem, ikke den unge dame! - Skal jeg vente? - Bare rolig.
Hun kommer straks.
Lad markeringen være og kom videre! - Jeg ville tale med Dem.
Nogen ringer til Norman og siger, det er hans mor.
Ikke mrs. Bates, men hans rigtige mor. - Dg?
Jeg overvejede, om han måske er blevet adopteret.
Det har jeg aldrig hørt og jeg har boet her hele mit liv.
Hvor kender De mig fra?
Vi er muligvis lidt langsomme her, men ikke uduelige.
Jeg vil spørge Dem om noget. Ved De eller Deres mor noget om det her?
Nej. - Så er der ingen grund til, at De bliver i Fairville længere.
Har vi brudt en lov?
Ikke en af dem i lovbøgerne. Men pokkers mange -
- af de uskrevne.
Dem der har med rigtigt og forkert at gøre. - Det ville jeg ikke.
Det sagde Norman også for 20 år siden.
Men han var skør. Hvad er Deres undskyldning?
Jeg har ingen.
Så siger jeg farvel til Dem. For sidste gang, håber jeg.
Sherif?
Jeg sagde farvel! - Sherif!
En bil. - Med nogen i? - Ikke til at se, den sidder fast.
Tag hejseværket og få den op!
Vi har fundet en bil!
Doktor!
Hvad laver du her?
Jeg forfulgte Lila Loomis fra hotellet og hertil.
Hun gik her ned. -Aha.
Hvor er hun?
Jeg ved det heller ikke.
Men hun var her.
Det beviser, at hun forklædte sig som din mor.
Hvordan?
Hvorfor skulle hun ellers komme?
Men det var ikke kvinden i vinduet. - Ikke?
Nej. - Hvem var det så?
Min mor.
Din mor er død.
Kan du huske kisten. - Mrs. Bates adopterede mig.
Min rigtige mor...
...er en anden.
Hvor ved du det fra? - Hun fortalte det. I telefonen.
Dg hvis jeg beviser, det var Mary og Lila Loomis, der ringede,
tror du så på, at du ikke har nogen anden mor end mrs. Bates?
Selvfølgelig. - Så gør jeg det.
Der ville falde en sten fra mit hjerte.
Okay, pas på!
Fint! Dg videre!
Det ligner Toomeys bil. - Sådan.
Lidt mere. - Vi kigger ind, før vi åbner bagagerummet. - Fint.
Okay!
Dg?
Den er tom.
Har De ikke et andet sted at være?
Luk det op!
Pas på, Mike!
Du godeste!
Hvad så? - De har fundet en bil!
Hvis bil? - Aner det ikke, men det er nok!
Til hvad? - Til at arrestere dig!
Din jakke! Kom, vi må væk. - Hvordan?
Jeg ved det ikke. Vi tomler!
Hvorhen? - Et eller andet sted! Norman, skynd dig!
De får fat i os.
Du har ret. - Hvorfor så flygte?
Det er min skyld.
Havde vi ladet dig være i fred, ville alt være godt.
Ingen ville være død og jeg ville være en dum psykologistuderende.
Det er ikke din skyld. - Hvis skyld så?
Min mors. Hun begik mordene for at beskytte mig.
Du er skør, ved du det? Fuldkommen skør!
Skal jeg tage den? - Hvorfor?
Det er alligevel bare min mor.
Hun burde ikke ringe, men sidde og fryde sig.
Jeg må hellere tage den.
Hallo?
Dr. Raymond. Jeg har fundet Lila Loomis´ bil, jeg ringer fra motellet.
Opringningerne fra din "mor" kom herfra.
Lila brugte denne telefon til at ringe til dig.
Aha...
Jeg forstår...mor.
Norman, det er dr. Raymond!
Jeg har ventet din opringning, mor.
Hun lagde på.
Nej, mor. Mary er her endnu.
Jeg kan lide hende.
Nej, selvfølgelig ikke.
Ikke så meget som dig.
Nej, jeg...
Det gør jeg ikke.
Du kan ikke tvinge mig til at...
myrde hende.
Skal jeg virkelig...mor?
Men hvorfor? Hvorfor skal jeg myrde hende?
Nej! Nej, mor! Tving mig ikke til det!
Nej! Mor! Hvordan kan du tro det?
Det ville jeg aldrig gøre!
Jeg tror ikke, du har forstået mig.
Hun er vældig sød.
Jeg har tillid til hende. Hun ville aldrig gøre mig noget ondt.
Genkender du mig? Det er mig, din mor!
Ja, mor. - Jeg står foran dig og kan ikke være på telefonen, vel?
Læg røret på, Norman, læg på!
Ja, mor.
Norman, læg røret på nu!
Norman, det er din mor!
Hører du mig?
Norman, er du der?
Norman, sig noget!
Jeg fik dig!
Det ville jeg ikke!
Jeg troede, det var dig.
I orden, mor. - Jeg er ikke din mor.
I orden!
Jeg er Mary!
Du har tit myrdet og jeg dækker over dig. - Jeg er Mary!
Dg de vil hente dig, som de plejer. - Gå væk!
Dg jeg vil dække over dig. - Hold dig væk!
Som altid...fordi jeg er din søn. - Gå væk!
Dg du er min elskede mor.
Så giv mig kniven!
Det er tid til at gå ned i kælderen! - Norman, bliv væk! - Mor!
Jeg vil ikke...
Jeg vil ikke gøre dig ondt, men de kommer!
Derned, mor. Skynd dig!
Stop så! Du har brug for hjælp. Du bløder!
Du gjorde det!
De er her! Lad mig hjælpe dig!
Du myrdede dem alle. - Stop!
Sheriffen og statsadvokaten er kommet fra Bakersfield,
for at konferere med sherif Hunt. Højt nok?
Ja, fint skat. Lidt til venstre. Så får jeg rådhuset i baggrunden.
Okay, kør 5 4 3...
Kan De læse dette for at sikre ordlyden? - Vil De have noget?
Ja...nej vent!
Det sagde hun ikke. Hun sagde, hun ville fortryde,
hvis ikke hun blev væk. Er der kaffe?
Alle får kaffe her! - Vi brød døren op,
og da så jeg,
hvordan mistænkte truede ofret med en kniv.
Jeg trak min pistol og skød.
Hende og moren prøvede at få Norman sat ind igen.
Det ved vi. Men noget gik galt imellem dem.
Hvad? - De havde et skænderi.
Hun ville have, at Lila stoppede, men det nægtede hun. Vi har et vidne.
Hun myrdede sin egen mor for Normans skyld?
Det ser sådan ud.
Hvad med drengen og Toomey? - Mary og Lila dræbte dem,
for at belaste Norman.
Måske var det kun datteren.
Hun dræbte også dr. Raymond.
Havde De set Mary til slut, ville De ikke tvivle.
Hun var sindssyg. Forklædt i morens tøj og med paryk.
Hun ville dræbe ham. Han kunne knap forsvare sig.
Hun sagde hele tiden, at Norman var tosset.
Skrækkeligt!
Hvad så, Norman? Vil De hjem?
Det hele står i rapporten i morgen, mine herrer.
Vi tager bagdøren.
Mrs. Spool! - Hej, Norman. - Kom ind!
Jeg er ved at spise.
Ikke noget særligt, men vil De have en toast med ost?
Nej, tak.
Det er faktisk "miss" Spool. - Jaså!
Ventede De mig?
Jeg ventede nogen, men vidste ikke lige hvornår.
Te? - Ja, tak.
Mælk og sukker? - Ja, tak.
Er De virkelig min mor?
Siger navnet "Spool" Dem ikke noget?
Nej, burde det?
Norma Bates´ pigenavn! Kvinden, du mente var din mor, var min søster.
Jeg fik dig, da jeg var meget ung. Dg ugift.
Jeg kunne ikke klare en nyfødt. Dg da slet ikke alene.
Jeg havde problemer og staten spærrede mig inde et stykke tid.
Så tog Norma dig.
Du var ikke engang et år gammel.
For ung til at kunne huske mig.
Hun nævnte mig aldrig, vel? Nej...
det gjorde hun ikke.
Du skulle ikke finde ud af, at du har en mor, der ikke er...
helt rigtig.
Men det kender vi jo alt til, ikke Norman?
Da jeg kom ud, var du blevet indlagt.
Jeg ville vente på dig.
Dg da jeg så, hvad de gjorde ved dig, kunne jeg ikke holde det ud.
Derfor forfulgte jeg dem.
Dg en efter en...
I sidste ende...
er du alt, hvad jeg har.
Vil du ikke have en sandwich?
Hvad?
Jeg kender det, mor.
Du har haft en lang dag og er nok træt.
Jeg lægger dig i seng og putter dig.
Jeg kan også bede din aftenbøn.
Skal jeg?
Jeg er ikke træt.
Sæt mig i min stol. - Ja, mor.
Vend mig mod vinduet. Jeg vil holde øje med dig,
så du ikke leger med uanstændige piger igen.
Ja, mor. - Godt.
Hvad glor du på?
Gå ned og åben motellet! Hvad skal vi leve af? Af håb?
Nej, mor!
Husk, Norman! Jeg er den eneste, der elsker dig.
Kun din mor elsker dig rigtigt.
VÆRELSER FRI